Jag gjorde ett rejält misstag.
Det finns inget annat sätt att beskriva det på.
Jag tror inte att jag kan försköna och göra det bättre, men...
Jag vill så gärna göra allt bra igen.
Har du funderat på varför du tog ett snedsteg?
Hur vet din man att det inte sker igen?
- För att det inte gör det. - Hur ska han kunna lita på det?
- Varför skulle han lita på det? - Tack.
- Vi ska tala om ditt svek snart. - Mitt svek?
Ett snedsprång är en slags otrohet, likgiltighet en annan.
Du säger att du tar saker som de kommer utan att ställa till problem.
Antingen är du underbart tillmötes- gående eller djupt oengagerad.
Kan Madeline ha försökt att få din uppmärksamhet?
Hon har alltid haft min uppmärksamhet.
Hängivenhet, från min sida, har aldrig varit ett problem.
- Varför var du otrogen? - Jag vet inte.
Om du skulle gissa?
Ska jag gissa? Du tror inte på dig själv.
Hur kan du lita på ekvationen när du inte tror på din egen delsumma?
- Matte är inte min starka sida. - För att du inte gick på college?
- Hur sa? - Din dotter vill inte gå på college.
- Har det med hennes uppfattning av... - Hur är det relevant?
Gick du på college?
Jag förstår inte sambandet mellan vad som pågår här...
Abigail blir inget utan college för att du kanske inte är det?
Kommer det här från dig?
- Varför lämnade din första make dig? - För att han är ett rövhål.
Berätta om dina föräldrar. Hur var deras äktenskap?
- Bra. De har varit gifta i fyrtio år. - I fyrtio år.
Pratar du ofta med dem?
- Du måste hålla andan. - Men jag tycker inte om det.
Vet du vad? Jag hatar också att bli blöt i håret.
Men vi måste kunna hålla andan under vattnet för att inte drunkna.
Jag vill inte.
När jag var tre, fyra år gick jag in i mina föräldrars sovrum -
- när pappa hade sex med en kvinna som inte var min mamma.
De lät så mycket att jag blev rädd.
- Vad hände? - Han drog ut mig ur rummet.
Han stängde dörren och sa: "Det finns saker din mamma aldrig behöver veta."
- Har ni aldrig pratat om det? - Nej.
Det var nog därför jag blev så förkrossad när Nathan lämnade mig.
Det bekräftade min största rädsla kring äktenskapet.
Det går inte att lita på.
Jag hade inte gett upp om Ed.
- Okej? - Jag ställde verkligen till det.
Han kommer inte att lämna dig. Inte Ed.
Hur är det med dig? Har du varit ute och nöjeskört i ottan igen?
- Kul. - Nej, du skrämde mig faktiskt.
- Vad sa terapeuten om det? - Hon tror att det beror på...
...att jag inte har kommit över Perry tillräckligt mycket.
Livet är så färglöst nu. Det känns så enahanda och tråkigt.
Han må vara död, men ibland tycker jag att jag är mer död.
- Jag var en bättre mor då. - Nej. Vännen...
- Jag var en bättre mor när han levde. - Säg inte så.
Det var jag.
Jag måste finna glädjen för deras skull.
Och han hjälper mig med det.
Jane? Mary Louise Wright. Vi har nog träffats.
- Jag är Max och Joshs farmor. - Hej.
Ursäkta att jag tränger mig på medan du jobbar.
Celeste delgav mig... en intressant nyhet.
Vad säger du om att göra ett faderskapstest?
Jag talar så klart om Ziggy.
Det behövs inget test. Jag vet precis vem som är far till min son.
- Men ändå... - Jag vill inte ha något av dig.
Nej, det förstår jag. Det är jag som ber dig om det här.
Jag fick höra att min son var både en äktenskapsbrytare...
...och en våldtäktsman, och jag vill gärna veta att så inte var fallet.
Jag kan säga att han var den ende man jag varit med.
- Som du minns. - Ursäkta?
Det händer saker numera. Män drogar vackra flickor och saker händer.
- Folk minns inte alltid. - Jag minns det väldigt väl.
Mycket mer ingående än vad jag hade önskat.
- Bara ett vanligt blodprov. - Nej.
"Vilket trassligt nät vi väva, när vi sanningen försöker kväva."
Charlotte sa inte det. Hon sa: "Vilken gris." Inget om något nät.
Men hon vävde ett.
Hon framställde Wilbur som speciell när han var ganska alldaglig.
Så, Ziggy... Gör det Charlotte till en lögnare?
Det gör henne vuxen. Vuxna ljuger för att skydda dem de älskar.
Hon gav nog bara Wilbur en ny profil.
En ny profil? Jag förstår. Vill ni veta vad jag tror?
Jag tror att Charlotte inte ville att Wilbur skulle bli uppäten.
Hon ville inte att några grisar skulle ätas och vi vet väl varför?
- Hållbarhet! - Exakt.
Hu många liter vatten går det åt för att producera ett kilo korv?
- 7 500. - 7 500 liter.
- Hur många duschar är det? - Över femtio.
Över femtio duschar.
Ni skulle kunna duscha varje dag i nästan två månader för att...
Din mamma möter dig på sjukhuset, Amabella.
- Jag vill följa med henne. - Ja, jag hämtar hennes ryggsäck.
- Vad hände? - Mrs Klein...
Jag är Amabellas mamma - Renata Klein.
- Vad hände med henne? - Jag är dr Feldman.
- Er dotter fick en ångestattack. - Ångestattack?
Hon har fått lugnande och vilar. Det är ingen fara.
Hon var chockad när hon kom hit, men hon mår bra och vilar nu.
- Följ med här. - Vad gjorde du?
Gjorde någon dig illa eller sa någon något eller...?
- Nej, jag mår bra, mamma. - Älskling.
Du hittades nästintill medvetslös i ett skåp.
- Har ni kollat efter bitmärken? - Älskling...
Hon blev biten förra året, eller hur?
- Retar någon dig igen? - Nej.
- Hur är det, tösabiten min? - Prata inte med henne. Jag är här.
- Du har väl ändå gjort tillräckligt? - Vad fan pratar du om?
Hon känner sig uppenbarligen hårt pressad, Gordon.
- Tror du det, Renata? - Hörni...
Hejsan. Jag vill att min dotter förflyttas till Stanford.
- För att...? - För att det är Stanford. Snälla du.
- Hon är klar att skrivas ut nu. - Ser man på.
Vi rekommenderar samtalsterapi. Kanske för hela familjen.
Du vet inget om min familj.
Jag vet att er egen stress inte är gynnsam för situationen.
"Er egen stress." Snälla...
Det är väl bra, älskling? Vi får åka hem igen.
Prata inte med henne.
- Kan du någonsin förlåta mig? - Det är klart. Det är inte ditt fel.
- Jag snackade bredvid mun. - Det är inte problemet här.
Problemet är att jag gjorde det.
- Ni går i terapi. Det är väl bra? - Ja...
Jag menar... Terapeuten suger mer eller mindre.
Hon tror att jag känner mig tom för att jag inte läste på college -
- och att jag därför så gärna vill att du ska göra det.
Men det är inte helt sant.
Mamma, när vi tittade på "Trollkarlen från Oz" -
- började du tjuta varje gång Fågelskrämman fick sitt examensbevis.
Jag är glad att du är hemma, annars hade jag kanske varit helt ensam.
Han kommer inte att lämna dig.
Hallå!
- Vi har haft så roligt tillsammans. - Har ni det, älskling?
Ja. Kan dr Peep sova över?
Det hade varit så roligt, hjärtat, men jag måste tillbaka till mina får.
De skulle sakna mig annars.
Kan jag få tala med dina föräldrar lite?
- Gå ut och titta på solnedgången. - Jag lovar att komma tillbaka.
- Jag tar med te och kakor. - Härligt!
Jag kommer snart.
Vi gjorde en djurpark av alla hennes gosedjur. Det var supermysigt!
Ingen mobbar henne. Hon oroar sig för världens undergång.
Hennes klass pratar om klimatförändringarna -
- och hon tror att kampen är förlorad.
- Herregud! - Du måste skoja.
Hon är också orolig för att du ska hamna i fängelse.
- Och hon oroar sig för dig. - Mig?
Hon tror att det är något på tok och att det har varit det länge.
Så det handlar om dig och dig, men mest om världens undergång.
- Är den vildfångad eller odlad? - Odlad, tror jag.
- På land eller i nätkassar? - Hur sa?
Har de odlats på land eller i nätkassar i havet?
Det är ju en fisk, så jag gissar på havet.
- Skulle du kunna kolla upp det? - Absolut.
Tack.
Ursäkta. Man måste se upp med en del av den odlade fisken.
- Så du äter bara vildfångad fisk? - Ja, men även där finns problem.
En del fisk innehåller mikroplaster, en del lax rester av psykofarmaka.
Folk måste fråga varifrån fisken är och hur de har levt och dött.
När likstelheten har inträffat kan bakterier ta sig in i köttet...
- Förlåt. - Ingen fara.
Jag har jobbat på Santa Monica Seafood, så jag är väldigt insatt.
Det är bra. Du har lärt mig mycket.
- Jag försöker verka intelligent. - Det funkar.
Förlåt mig. Förlåt att jag är så besvärlig.
Jag undrar bara om det har framkommit något nytt i ärendet.
Vi sa ju att vi skulle ringa om det framkom något nytt.
Jag har verkligen ansträngt mig för att ta er smärta i beaktande.
Jag vet att ni bryr er. Jag kanske söker mig till de som gör det.
Jag vet att ni inte får säga något om fallet -
- eller om vad ni tror, men...
En mor må...
En mor måste få veta.
Ni tror inte att min son bara råkade halka.
Gör ni det?
Är det inte bra att hålla fast vid de goda minnena?
Ibland, men inte i det här fallet.
Men det finns så många positiva minnen. Så många.
Sättet han älskade mig på, och pojkarna. Pojkarna älskade honom.
Jag borde inte glömma allt det bara för att du anser att...
- Han nära på dödade dig. - Det gjorde han inte.
Han var nära att kväva dig med en kudde.
Om en av alla sparkar hade träffat dig i huvudet, kunde du ha varit död.
Jag arbetar med och behandlar ganska många krigsveteraner.
Många vill återgå i strid. De klarar inte av en normal vardag.
Du saknar kriget, Celeste.
Jag saknar det som var bra, inte det som var dåligt.
Att bevara de goda minnena av honom är något som fungerar för mig.
Det fungerar för pojkarna och för vår familj. Det fungerar.
Hur fick du det där blåmärket på armen?
Jag gick emellan när pojkarna grälade.
I förra veckan. Jag fick mig väl en smäll.
- Skadar du dig själv? - Va?
Det är inte ovanligt. Misshandelsoffer känner ibland...
...att de blir fästa vid sina sår.
- De kanske påminner dig om honom. - Jag har inget självskadebeteende.
Jag är inte som andra patienter. Jag är inte en siffra i statistiken.
Är du beroende, Celeste? Är Perry din drog?
Jag tycker att det är fint att du brinner för saker och ting.
Tack. Brinner du för något?
Ja, det är klart.
Förr målade jag mycket och var väldigt konstintresserad.
Nu brinner jag främst för min son.
Jag har en son. Jag borde nog ha sagt det -
- men det känns lite konstigt att bara ta upp så där.
Ziggy är en skön kille. Han går i tvåan.
- Jag vill gärna träffa honom. - Ja, kanske det.
Ni skulle säkert ha kul ihop. Han har också koll på många märkliga saker.
NI skulle ha en massa skumma fakta att prata om.
Förlåt. Förlåt mig.
Det är lugnt. Det beror inte på dig.
Jag måste bara gå långsamt framåt ett tag. Det är så det är just nu.
Långsamt, säger du? Okej. Det funkar för mig.
Jag... är...
...det största... monstret!
Jag har kommit för att sluka två små fågelungar!
Milda makter!
Han var det bästa monstret.
- Visa henne den arga bävern. - Ja, gör det.
- Har er mamma gjort det här åt er? - Vi hjälptes åt.
- Han låter som en björn. - Han brukade kombinera olika djur.
- Åh, här är den med temuggen! - Hur går det här inne?
- Vi visar farmor minnesboken. - Den är alldeles underbar.
Här är "Gissa hur mycket jag tycker om dig".
Den vill jag gärna se. Vi älskade den boken.
"Nu var han så trött att han inte orkade tänka."
"Men så tittade han ovanför buskarna och ut i den mörka natten."
"Himlen var nog längst bort av allting."
"'Jag tycker om dig ända upp till månen', sa han och somnade nästan."
"'Oj då, det var mycket. Väldigt, väldigt mycket.'"
"Pappaharen la ner Barnharen och stoppade om honom med löv."
"Han lutade sig fram och kysste honom godnatt mitt på pannan."
Chloe sa att Amabella fick en stroke.
Nej, hon fick en panikattack. Det är något helt annat. Hon mår bra.
Max tror att hon är besatt av Satan.
Du kan hälsa Max att han har fel. Satan har redan fullt upp.
Sätt dig i bilen, så att vi kan åka. Hoppa in och sätt dig nu.
Ziggy.
- Är det Perrys bror Raymond? - Ja.
- Han ser ju precis ut som Ziggy. - Visst är de skrämmande lika?
- Herregud. - Vänta, titta här.
De har likadana kinder. Det är ju helt sjukt.
Man blir lite... omskakad.
Jag skulle vilja vara en del av Ziggys liv.
- Jag är ju hans farmor. - Ja.
Jag behöver bara vänja mig vid tanken, men...
Är han snäll och rar?
- Ja, han är bäst. - Mina pojkar var så snälla.
Jag tror inte att det fanns en vänligare -
- och mer... ömsint liten pojke än Perry.
Han var så snäll och rar.
Som vuxen var han inget av det.
Det här är kanske en orättvis fråga.
Vem var det som tog initiativet till ditt och min sons kärleksmöte?
Spelar det någon roll?
Jag vet hur hängiven han var Celeste.
Jag kan bara inte förstå hur han... Om han inte blev frestad.
Som män kan bli i ett svagt ögonblick.
- Tog du initiativet, Jane? - Nej.
Försöker du ursäkta hans beteende? Rättfärdiga det han gjorde?
Celeste har talat om för mig att hon och Perry hade...
...ett komplicerat sexliv som ibland tog våldsamma former.
- Har hon sagt det? - Ja, och jag...
Det får mig att undra om han misstolkade någon signal från dig.
Din son våldtog mig -
- medan jag skrek åt honom att låta mig vara.
Jag tror inte att det går att misstolka.
Jag vill inte förolämpa dig på något vis.
Jag kan bara inte ta in att han var...
...ond. Jag kan inte...
Jag vill så gärna tro att han hade goda sidor. Jag kan inte...
Såg du något gott i honom innan det hemska...?
Såg du något gott i honom?
Det är verkligen... Det kunde inte vara dummare.
Jag vet, jag vet.
- Hej. Hur är det? - Det är bra.
- Vad gör ni? - Vi bara... småpratar.
Vi dricker en kopp kaffe. Själv?
- Du ser ut att må bättre. - Tack.
Jag måste till studion. Ni ska få prata i fred.
- Okej. - Tack för snacket, och skratten.
- Ingen orsak. - Jag behövde det.
- Kul att se dig. - Detsamma.
- Hej då, Maddie. - Hej då.
Jag borde nog också gå.
- Vad pratade ni om? - Hennes mamma.
Alla verkar ha problem med sin mamma.
Hur länge tänker du straffa mig?
Så länge som jag behöver eller vill, antar jag.
Det lät kallt och elakt -
- när du alldeles nyss var så varm och vänlig mot Bonnie.
Ja, för att slå två flugor i en smäll.
Jag kunde förarga både dig och Nathan samtidigt. En god idé.
Det är bara elakt, Ed. Och du är inte elak.
Vad jag än är eller har varit -
- har inte gett önskat resultat, så varför inte prova något nytt?
- Jag vet inte ens vem han är just nu. - Han tar sig igenom det här.
Han är... Han är bara så full av hat.
Hur kunde jag tro att något i mitt liv var äkta?
Mitt första äktenskap var inte äkta. I mitt andra var det jag som bedrog.
Jag tror inte ens på mig själv längre och se på mina vänskaper...
- Vad är det med dina vänner? - Jag hade inte en susning, Celeste.
Jag hade inte en aning om vad du genomlevde.
Du anförtrodde dig inte åt mig.
- Förlåt för att jag höll det hemligt. - Be inte om ursäkt.
- I din situation hade jag nog... - Vadå? Gjort detsamma som jag?
Nej, det hade du inte, Madeline. Du hade lämnat honom så fort.
Jag önskar så att jag hade berättat det för dig. Det gör jag verkligen.
Du hade hoppat ner i poolen och dragit upp mig.
Hur kan ni vara så dumma att ni lär åttaåringar att planeten är körd?
Barnen hör hela tiden om klimatförändringarna på nyheterna.
Det är vårt jobb att se till att de kan processa det.
Så bra! Ni såg till att min lilla flicka hamnade i koma!
Vi ska ha ett möte i kväll.
Det är fler föräldrar som har klagat, men ingen har varit lika högljudd.
- Du är ynklig. - Det här lär komma som en chock.
Skolan är till för alla barn, inte bara för Amabella.
Så du tror att på grund av vår ekonomiska situation -
- så tycker skolan att jag är oviktig?
Snälla... Jag kommer att bli rik igen. Jag kommer att resa mig.
Jag kommer att köpa en isbjörn till varenda unge på skolan.
Sedan krossar jag dig som det kryp du är.
Låtsas att han inte röker. Har inte fått ligga på femton år.
Tilltala mig inte på det viset! - Dig bryr jag mig inte ens om.
Du är en förebild, Renata.
Som jag har sagt, tvåornas mammor är shakesperianska.
Den där kvinnan är Montereys egen jävla Medusa.
- Och, ja, jag röker. Vill du ha en? - Ja, tack.
Jag vet en plats där ungarna inte ser oss.
De jävlarna! Herregud, jag är rasande!
Vi går och tar en kaffe eller något.
- Läraren var delaktig. - Sa han verkligen "dra åt helvete"?
Ja, han är en skit. De nästan dödar min dotter och avfärdar mig så?
Vilken liten fitta. Och sedan...
- Har du hittat någon lägenhet? - Kanske. Jag kommer från en.
- Vad bra. Känner du Renata Klein? - Det tror jag inte.
Vi träffades på begravningen. Jag beklagar. Perry var en god vän.
Du var där när han föll.
Ja, det var jag. Det var... fruktansvärt.
- Ursäkta att jag störde. - Kom, så går vi.
- Vad fan var det där? - Hon är väldigt märklig.
- Jane! - Hej!
- Vad gör du här? - Springer en runda.
- Hur är det? - Bra. Hur är det själv?
- Corey lär Ziggy att surfa. - Är det så allvarligt mellan er?
Nej. Jag berättade för Ziggy att han lärde mig att surfa -
- och då ville han så klart också lära sig det.
- Han försökte kyssa mig häromkvällen. - Och...?
Det var extremt pinsamt. Jag vet inte, min kropp bara stängde av.
- Känner han till din historia? - Inte ännu.
- Du borde prata med honom. - Jag vet inte om jag är redo.
Om du vill ha en seriös relation måste väl han få veta vem du är?
Ja, det är nog sant.
- Vad är det? - Jag är en hycklare.
Nathan har inte en aning om vem jag är.
Herregud! Kom igen, Ziggy!
Stå kvar, stå kvar, stå kvar! Du kan ju surfa!
Stäng av skiten!
Tre saker: Amabellas kalas får kosta vad det kostar. Hon är olycklig.
Jag har pratat med Nippal och ska tillbaka till skolan.
De vill prata om världens undergång - vilken kunde vara en lättnad nu.
- Det har du rätt i. - Och sälj dina jävla leksaker.
Det är inte bara det jag gjorde som lägger press på Amabella.
- Vad har jag gjort? - Säg det, du.
När vi träffades hade du garden upp till örsnibbarna.
Jag fick ta mig igenom en cementmur för att nå fram till dig.
Det tog lite tid, men jag fick hål på den. Men vet du vad?
Sedan ungefär ett år tillbaka är garden uppe igen.
Du är här och där och överallt, men du är aldrig närvarande.
Jag märker det och Amabella märker det.
- Har hon sagt det? - Jag säger det. Din man säger det!
Det är något på tok.
Det har du rätt i. Min man har satt oss på fattighuset.
Sälj din skit.
Tack för att ni har kommit till vårt underbara Otter Bay i kväll.
Jag vill speciellt tacka de föräldrar som har tagit sig tid -
- att vända sig direkt till mig angående den här viktiga frågan.
- Tack ska ni ha. - Ingen orsak.
Som vi alla vet är ångest en epidemi i våra skolor.
Seriöst? Inte om ni inte undervisade om...
Ta det lugnt. Nu försöker vi vara konstruktiva, okej?
Klimatförändringarna och vad de gör med våra barn, det är komplicerat.
Det är därför vi har kallat till det här extrainsatta mötet.
Utöver vad jag har att säga, vill vi höra vad ni föräldrar har att säga.
- Okej, vänta. - Vi har redan sagt vad vi tycker.
Det var inte så här jag hade tänkt mig mötet. Snälla, sätt er.
- Håll käften! - Ber du oss att hålla käften?
Madeline Mackenzie, fint. Då kan vi först höra vad du har på hjärtat.
- Vill du komma fram, Madeline? - Varför just jag?
- Du är vårt fyrtorn. Kom fram. - Det går bra.
Tala nu om att min dotter hamnade i koma.
Madeline Mackenzie, gott folk.
Säg vad du tycker och tänker.
Jag menar, var ska vi börja? Helt ärligt. När det gäller allt.
Rektor Nippal, ni har en poäng. Klimatförändringarna är viktiga.
Men det är ganska tunga grejer att lägga över på andraklassare.
Måste de veta att världen kanske är på väg att kapsejsa?
En del av problemet är att vi ljuger för våra barn.
Vi pratar om jultomten och berättar historier med lyckliga slut -
- när vi vet att de flesta slut suger utav bara helvete.
Eller hur? Om vi ska vara ärliga.
Det är inte så många som är med om lyckliga slut -
- oavsett om det gäller klimat- förändringar eller vapen i skolorna.
Våra barn är rädda för att gå till skolan. För att bli skjutna.
Vi förbereder dem inte. Vi matar dem med lyckliga slut -
- glada historier och lögner.
Vi intalar dem att allt kommer att gå bra och vi intalar oss själva...
Vi intalar oss själva att allt kommer att gå bra, men det gör det inte.
Minns ni sången vi sjöng som barn? "The Rainbow Connection".
Man sjunger att regnbågar är illusioner och sedan...
Och sedan: "Vem har sagt att varje önskan kommer att uppfyllas" -
- "om man önskar sig något vid regnbågens slut?" Minns ni det?
Men det som jag tänkte på...
...är att någon kom på det.
Någon trodde på dem och se vilken skada det har gjort.
Vi måste tala om att livet är en illusion, att saker ibland går snett.
Delar av sanningen är inte nog. Man måste berätta hela sanningen.
- Hon svarar inte. - Fick hon ett nervsammanbrott, eller?
Är det för mycket begärt att du ska hjälpa henne, Ed?
- Hon är din fru, för fan. - Tack för tipset, Celeste.
Vi kanske kan ta en fika -
- så att du kan berätta om allt annat jag har missat.
- Du tror väl inte att han vet...? - Nej.
- Var är han? - Jag vet inte.
- Ska han flytta ut? - Han har inte packat sina prylar än.
Jag har hört... om ditt tal i kväll.
Kan du fixa lite vin?
Han kommer tillbaka.
Tack, vännen.
- Vad gör du? - Milda makter! Vad du skrämde mig.
Jo... Okej, jag ska inte ljuga.
Jag har sovit dåligt och tänkte att du kanske hade några tabletter.
- Du snokar. - Det är en imponerande samling.
Du bör nog hitta någon annanstans att bo.
- Jag står på din sida, Celeste. - Ja, du säger det.
Vicodin... Du måste vara försiktig med opioider, vännen.
Jag behövde dem då och då. För att lindra smärtan.
Exempelvis efter att han hade sparkat mig.
Jag har haft jättetrevligt i kväll också.
Jag ska inte försöka kyssa dig.
Men jag skulle vilja ge dig en godnattkram.
- Vad tycker du om det? - Det låter jättebra.
- Okej. - Vilken konstig kram.
- Vi rör vid varandra. - Jag rodnar.
Hur går det?
Dansar vi? Är det din hemliga plan att få mig att dansa med dig?
Det är en bra idé, men jag är inte så smidig av mig.
Vi kan dansa om det är det du vill, absolut.
Hej, min stjärna.
Jag ville bara säga god natt, men du har säkert redan lagt dig.
Jag har lite svårt att somna.
Jag hoppades att du skulle kunna hjälpa mig.
Men jag antar att jag får klara mig själv.
Fast inte riktigt. Jag kan bara sluta ögonen...
...och låtsas att du är här.
Jag älskar dig, hjärtat.
Jag älskar dig.
Text: Anna-Karin Strobel Lando www.sdimedia.com